Mācītāji, uzmaniet savu mācību
Powered by RedCircle
Vai sociālo satricinājumu un protestu pret netaisnību laikā mācītājiem patiešām ir jādzird vārdi "uzmaniet savu mācību"?
Es apgalvoju, ka ir. Tā
kā sociālie satricinājumi visā pasaulē progresē, mācītāji jutīsies spiesti
izvērtēt savu mācību, ņemot vērā tās acīmredzamo lietderību atbilstoši šā brīža
vajadzībām. Mēs būsim kārdināti vērtēt savu mācību nevis pēc tās patiesuma, bet
gan pēc tās lietderības. Mēs pat varam spriest, ka vecās mācības nav noderīgas,
jo tās vairs nešķiet atbilstošas mūsu klausītāju vajadzībām.
Taču neviena krīze nevar
mainīt Dieva patiesību vai Dieva pavēles. Viņa vārds nemainās un nepazūd
atkarībā no laika un apstākļiem.
Uzmaniet savu mācību
"Laba mācība"
vienkārši nozīmē Bībeles mācību – tā ir visa patiesība, ko Dievs ir atklājis
Svētajos Rakstos. Skaidra mācība ietver ne tikai vērtīgas patiesības par Dievu,
radīšanu, izpirkšanu no grēka un krustā sisto un augšāmcelto Kristu, bet arī
Svēto Rakstu prasības attiecībā uz grēku nožēlu, personīgo svētumu un Kristus
noteiktos noteikumus savai draudzei.
Tādējādi pareiza mācība
ir pamats uzticībai Dievam. Veselīga mācība un veselīga ticības dzīve nekad nav
pretrunā. “Esi nomodā par sevi pašu un par mācību, turies pie tās,” Pāvils
pavēlēja Timotejam, “jo, darīdams to, tu izglābsi
gan pats sevi, gan tos, kas klausās tevi.” (1. Timotejam 4:16). Dzīve un
mācība ir tik nesaraujami saistītas, ka tu nevari efektīvi uzraudzīt vienu bez
otras; tās nevar droši nodalīt vienu no otras.
Pretojieties viltus mācībai
Jūsu mācībai ir arī
jāstājas pret viltus mācībām, kas pašlaik piesaista jūsu ganāmpulku. Viltus
mācība nav tikai maldināšana. Tā ir sacelšanās pret Dievu, kas Savā Vārdā
runājis patiesību. Grēks vienmēr ir saistīts ar neuzticēšanos Dieva patiesībai.
Viltus skolotāji vienmēr uzbruks un sagrozīs patieso mācību. Viltus mācība ir
galvenais ienaidnieka ierocis un visu seno un mūsdienu elkdievību galvenais
balsts.
Draudzei visbīstamākā
viltus mācība ir nevis tā, kas noraida kristietību, bet gan tā, kas to
apstiprina, vienlaikus cenšoties atjaunot tās sludināšanas aktualitāti un
efektivitāti.
Liberālisms īstenoja šo
programmu 20. gadsimta sākumā, un rezultāts bija postošs. Liberālie kristieši
uzstāja, ka kristietība zaudē aktualitāti, turpinot koncentrēties uz vecajām
doktrīnām, pat tad, kad modernās zinātnes un vēstures pētniecības sasniegumi
bija padarījuši burtisku ticību Bībelei kā racionāli neiespējamu.
Liberālie mācītāji un
teologi centās "glābt" kristietību, nevis atklāti iebilstot pret
Bībeles apgalvojumiem par radīšanu, brīnumiem un atdzimšanu, bet gan nepieminot
tos, vai arī liekot domāt, ka to patiesā nozīme ir drīzāk garīga, nevis burtiska.
Galu galā atbilstošas
doktrīnas meklējumi neglāba draudzi tās krīzes laikā, bet gan tikai padziļināja
krīzi.
Mācītāji, esiet modri,
stingri un ar mīlestību pretojoties viltus mācībām!
Māciet visus Dieva padomus
Jūsu sludināšanā ir
jāiekļauj tās mācības, kuras jums ir kārdinājums izlaist, jo jums ir aizdomas,
ka to mācīšana jūsu draudzes locekļiem īsti nepalīdzēs. Tomēr klusēt par
jautājumiem, kuros Raksti runā, nozīmē teikt, ka neuzticamies Dieva patiesībai,
lai sasniegtu Dieva mērķus. Atteikšanās runāt par to, par ko runā Dievs, ir
sacelšanās, kuras pamatā ir neuzticība. Atsakoties runāt tur, kur runā Raksti,
mēs būtībā apsūdzam Svēto Garu par to, ka tas atklāj kaut ko tādu, kas drīzāk
kaitē, nevis palīdz.
Rufus Burlesons 1849.
gadā atgādināja saviem kolēģiem, Teksasas baptistu mācītājiem, ka uzmanīt savu
mācību nozīmē sludināt sarežģītas un nepopulāras Rakstu doktrīnas ne mazāk kā
citas:
“Ir dažas "ticības, kas svētiem reiz uzticēta" daļas, kurām,
mūsuprāt, tiek pievērsta pārāk maza uzmanība. Starp tām mums jāmin pilnīga
samaitātība, izredzētība, Svētā Gara dievišķība un pastāvīgā darbība,
atdzimšana, svētas dzīves nepieciešamība, kristīšanas mērķis un draudzes vadība.
Pašreizējā krīze prasa, lai mēs pievērstu īpašu uzmanību šiem svarīgajiem
doktrīnas punktiem un ar bezmiega modrību tos sargātu.
Ir divi iemesli, kas var slepus atturēt dažus no cīņas par pareizu mācību:
pirmkārt, tas atbaidīs no draudzes tos cilvēkus, kuri turas pie vaļīgiem un
kļūdainiem uzskatiem par doktrīnu, un tādējādi draudzes locekļu skaits un
dažkārt arī draudzes labklājība līdz ar to samazināsies. Mēs pieļaujam, ka,
stingri ievērojot "vecos orientierus", mūsu skaits uz kādu laiku
samazināsies, taču mēs esam pilnīgi pārliecināti, ka mūsu patiesais spēks
ievērojami pieaugs. Uzņemot savā draudzē cilvēkus no visām ticībām un bez
ticības, mūsu pieaugums uz dažiem gadiem var būt straujš; taču šāda draudze būs
tikai kā Jonas rīcinus stāds - maldu tārps apēdīs tā iekšas. Nelaimes dienā tas
iznīks un nomirs.
Otrkārt, cīņa par mūsu doktrīnām mazinās mūsu popularitāti un pakļaus mūs
vajāšanām. Mēs baidāmies, ka tam ir lielāka ietekme pat uz baptistiem, nekā mēs
domājam. Bet, ja mūsu godājamie tēvi varētu augšāmcelties no mirušajiem vai
runāt ar mums "no altāra apakšas" (Atklāsmes grāmata 6:9), kāda būtu
viņu valoda? Kādi būtu vārdi, ko būtu teikuši valdensieši, Rodžers Viljamss, Obadja
Holmss vai Džons Banjans? Vai mēs nedzirdētu viņus saucam: "Šo principu
dēļ mēs esam cietuši izsūtījumu, pātagas, mietus, un dunčus – vai jūs tos
pametīsiet nelielu tautas aplausu dēļ?"
Jūsu atbilde lai ir šāda:
"Nē! Nekad." Dažas Dieva patiesības jūsu klausītāji var nepieņemt
atzinīgi. Tas nedrīkst jūs atturēt. Sludiniet visu, ko Dievs ir teicis.
Nespriediet par Dieva Vārda efektivitāti; ļaujiet tam spriest par jums.
Dievs prasa, lai mācītāji
sludina Viņa Vārdu, jo mēs uzticamies Viņam visā, ko Viņš ir sacījis, nevis
tāpēc, ka mēs spriežam par Viņa Vārda lietderību.
Brāļi, uzmaniet savu
mācību!
Gregorijs A. Vills (9Marks.org)
Pirkumu grozs
Pirkumu grozs ir tukšs.